A természetközeli gyermekkor egyik magától értetődő eleme a kempingezés. Mivel igen fontos szerepet tölt be az értékrendemben ez a szemlélet, remek ötletnek tűnt a közel 2,5 éves gyermekkel sátrazni indulni. Ennél nagyobbat nem is tévedhettem volna. Bízom benne, hogy tapasztalataim megosztása másoknak is segít majd.
Szeretném az elején kiemelni, hogy ez az élménybeszámoló elsősorban az olyan zöldfülű kempingezőknek szól, amilyen én magam is vagyok. Mindig irigykedve néztem és hallgattam a gyerekkori kempingezős sztorikat: sátorozás, fürdés a tóban, esti sütögetés és tábortűz. Mivel ezek igen közel állnak hozzám, ám sajnos gyerekkoromban mindez nem adatott meg, remek ötletnek tűnt a kisfiamat is bevezetni ebbe a miliőbe.
Az ötlet továbbra is remek, ám a kivitelezés hagy némi kivetnivalót maga után. Álljon itt minden tévedésem, hogy más már ne kövesse el őket!
Megfelelő életkor
Egy gyakran sátorozó család, ahol a szülők már a pár hónapos babával nekiindulnak az erdőnek, hogy kempingezzenek, nem fog meglepődni semmin. Ám egy utoljára a 20-as éveiben sátorozó egyén (és szégyenszemre akkor is csak fesztiválon) ne akarjon belevágni a kétéves gyerekével a negyven fokban. Az ugyanis az elsődleges tapasztalat, hogy ő nagy eséllyel még kicsi ehhez a kalandhoz: sok az inger, sok a változó, ismeretlen a terep. A legnagyobb mumus az alvás volt: a sátorban túl meleg volt, és minden sokkal izgalmasabb volt, mint aludni. Éjjel pedig hiába aludtunk szúnyogriasztó-felhőben, ez sem segített, nem hagyták pihenni a zümmögő rovarok.
Kép: canva
Megfelelő felszerelés
20 évesen mindegy, milyen sátorban alszol, és milyen matracot viszel magadnak. De ha gyereked van (és Te magad is öregebb lettél), nagyon fontos a megfelelő felszerelés: egy jól szellőző, sötétített sátor, egy kényelmes matrac, megfelelő rovarvédelem. Habár a tábor külső zajaival nem igazán lehet mit kezdeni, és a szomszéd családban visongó gyerekekkel sem, de mindez már megszokás kérdése. Ha a kisgyerek ismeri ezeket a tényezőket, jobban fogja viselni a hangzavart is.
Kép: canva
Megfelelő kemping
Ezt a lépést legalább jól csináltuk: gyerekbarát, árnyas kempingbe mentünk a Mosoni-Duna partján. Rengeteg gyerekeknek való játék, sportfelszerelés, gyerekbarát kialakítás segített abban, hogy jól érezzük magunkat. Ezzel a résszel szerencsére nem is volt gond: játékban és élményben nem volt hiány. A vízben is megmártóztunk nagyon kellemes, természetközeli közegben, állatokkal, növényekkel körbevéve.
Több család is volt rajtunk kívül, és a fiatalabb csapatok is kulturáltan viselkedtek. Ez valószínűleg nagyon fontos szempont, tehát a megfelelő kemping kiválasztására fontos időt szánni.
Kép: canva
Megfelelő hozzáállás
Talán a legfontosabb mind közül, hogy valóban lazán, ne befeszülve vágjunk bele a kalandba. Mondhatnám, hogy ez mindenre igaz, a gyerekek ugyanis az első pillanatban érzik és átveszik a szülők hozzáállását, főleg ebben az életkorban.
Nagy eséllyel az sem segített, hogy bár beraktuk a fél házat (öreg hiba), mégsem tudtunk teljesen komfortosan létezni a kempingben, ugyanis nekünk sincsenek kempinges tapasztalataink. Könnyen lehet, hogy ha még gyerek nélkül belekóstolunk, minden sokkal nyugisabban mehetett volna gyerekkel is.
Kép: canva
Erre remek példa a túrázás: azzal sosem volt gondunk, pedig pár hónapos kora óta járjuk a hegyeket, még külföldön is. Ez a tapasztalat azonban nem volt elég egy kempingezéshez.
Habár első körben csak két napot mertünk bevállalni, valamint fárasztó és aligha kikapcsoló élmény volt, mindenképp újrapróbáljuk.
Az alapélmény, a természet, a társaság, a nyugalom és a kikapcsolódás ezen formája fontos tapasztalatot ad az életről nemcsak a gyereknek, hanem a szüleinek is. Az értékrendemben előkelő helyen áll a természet megismerése és tisztelete, ennek átadására pedig kiváló egy kalandokban és élményekben gazdag kempingezés (legalábbis akkor, ha már rendesen felkészültem).
Kiemelt kép: canva